SA ORIGINALNOG SNIMKA ANDON SOVIĆANOVA
25. OKTOBAR 1949. - SKOPLJE
- Tukli su nas po programu. - Koja to godina beše? - 1946. - 1946.
Poručnik je došao od sa bajle, i veli mi...
... stremaj se, veli, da ideš u školu, da učiš zanat, da radiš u kantini.
Lago nas je... to mu je trebalo. Oni su heli sve da nas istrebe.
Sve su nas okupili na gomilu, i utrpali u kamione.
Utrpali su nas ko sardine u kamione. Nisam ni znao kuda nas vodi. A onda su nas kamionma...
... pravo na Jadransko more, na neko ostrvo.
I došli smo u logor... "Kaži, zašto si ovde?" Ne znam.
E, dobro, potpisaćeš izjavu da se odričeš Komunističke partije.
Zašto da potpišem? Nisam komunist. I ljudi, nema potrebe da potpisujem izjavu.
Zašto? Valjda treba da se i upišem svojom voljom.
Biju gde stignu, levo, desno, i još te pitaju: Ko je odakle, ko je zašto...
... ko je iz kog sela i opštine? I biju bez prestanka.
"Odakle si ti?" Lerin. I biju te i pitaju, dok ti se noge ne naduju od krvi.
"Odakle si ti?" Iz Karadžova. Bam !!
"Iz kog sela?" Novo Selo. Bam !! Još jednom. Onda drugog. "Odakle si ti?"
Sa Cera. "Iz kog sela?" Tog i tog!
I onda uhvati i malti, Bam-bum! Bam-bum! Bam-bum!
E, tog jadnika ubiše. Tako je to bilo...
Vodite ih!
Ti!
Kako se zoveš?
Andon Sovićnov.
- Odakle si? - Iz Sarakinova, Makedonija.
Makedonija?
A, zašto si ovde?
Ne znam, gospodine kapetane.
"Andone" reče mi jedan moj potporučnik. "Predaj oružje i spremaj se za put."
Vojnik sam. Rekao je da se utovarim, i evo tu sam.
Ne znaš, kažeš?
Zašto nemaš kosu, ni to ne znaš?
Gde su ti obrve, ni to?
Nosićeš i gospodsku kapua, još malo?
Tako sam rođen, gospodine kapetane!
Andon Sovićanov, iz Sarakinova, bez obrva, bez kose... i tako dalje.
Evo ovde potpiši.
- Zašto moram da ga potpišem? - Zbog evidencije. - Jednom sam već potpisao.
Marko, probudi se! Izgleda da su i u našem čadoru.
Šta rade to sa nama?! Mi nismo pravi zatvorenici.
Kakvi nismo! Pa što onda nosimo ovu uniformu.
Slušajte! Ne miriše na dobro.
Samo nek' se pojave!
Da ih prebacimo preko žice!
Ko je to uradio?
Ti!
Ostale u kamione!
- Ko li ga izdade? - Streljaće nas sve!
Drži na oku onog sa glavom k'o globus.
- Opet nas sele, majku im. - Mog'o bi ti malo da ne laješ.
Nema tvog prijatelja. Pobegao je od tebe.
Sam je tako hteo.
Sam je. Treba da mu oprostiš.
Vazduha, vode! Vazduha, vode! Vazduha, vode!
Da otvorim kapak?
Da izađemo na vazduh! Ugušićemo se od smrada i mokraće!
Šta smo mi?
Šta smo? Vojnici ili marva?
Šta? Šta buljite u mene? Da otvorimo kapak?
Otvorite kapak!
Otvorite kapak !!
'Ajdete ovamo! Izlazi!
Majku ti tvoju... da ti majku!
Ode student! Leš će da naprave od njega!
- Jel' od našeg semena? - Da.
Ubiše čoveka!
Na ostrvo, a?
Jedan po jedan! Izlazi!
Mirno !!
Dobrodošli u mioju zemlju.
Ja sam vaš novi komandant. Od sada na dalje, ja ću se brinuti za vas.
Nadam se, nećete ostati dugo.
- Koliko ih je bilo pre nas ovde? - Za one pre nas ne znam. A gde su naši?
Izvršićemo nekoliko formalnosti, i podelićemo se.
A sada... u ime kralja, otpevaćemo pesmu.
Pesma !!
Naređeno je da se peva!
Pesma !!
Pesma...
Što se vrtiš oko mene?
Ti, ćelavi...
Zašto ne puštaš glas, nego samo otvaraš usta?
Tebi govorim!
Tebi govorim !!
Zašto ne pevaš?
Kako se zoveš?
- Pevam, gospodine potporučniče! - Kako se zoveš?!!
Andon Sovićanov iz Sarakinova, Makedonija.
Zašto onda ne pevaš ovu pesmu?
Potporučniče! Dovedi ga u moju kancelariju.
Ti, maldiću!
Ti, visoki!
Dođi, popni se!
Ti, ti, visoki...
Izvolite, gospodine majore! Hristos Oglomov.
Priđi bliže! Želiš vode? Kao da te isušilo ovo sunce.
Da, gospodine majore... Od sunca.
A vodu, već 3 dana nismo pili.
Otvori usta, da ti gurnem malko.
Sedi na stolicu da porazgovaramo.
Zamisli, nigde dlake.
Ni po glavi... ni na licu...
... ni iznad očiju!
Žedan si je li? Jedan reče da ništa niste pili.
Potegni!
Zahvaljujem, gospodine majore!
Želiš još jednu?
Zahvaljujem, gospodine majore!
Šta je ovo, potporučniče Maki? Ovo je morska voda.
- Druže, da ti se to više ne desi! - Razumem, gospodeine majore!
- A tebi beše dobra, a? - Nije mi bila, al' mi narediste.
- A ako ti dam još jednu? - I nju ću da popijem.
Zašto nemaš bradu, kosu, obrve?
- Takosam rođen, gospodine majore. - Gde si rođen? Govori po redu.
Andon Sovićanov, rođen u selu Sarakinovo, pod Kajmakčalanom!
Pod Kajmakčalanom? Iz onih banditskih sela? Komunisti! Svi vi odatle ste komunisti!
Starosedeoci smo, gospodine majore. Tamo smo živeli i pre Turaka!
- Voliš li kralja? - Služim mu, g-dine majore! - Potpiši onda da mu izražavaš lojalnost...
... i da se odričeš organizacije.
Seljak sam, gospodine majore, ništa drugo.
A nećeš da potpišeš? Ne potpisuješ?
Govno jedno!
Svuci pantalone!
Okreni se!
Jedi!
Jedi ribu!
Jedi!
Jedi, bre!
Ribu jedi!
- Ribu... - Ovo je slanije od morske vode!
Tebi treba još jedna porcija.
A, ti?
I tebi treba još jedna porcija!
'Ajmo po vodu.
Zamnom!
Stoj!
Stanite u red, jedan po jedan! Svi će da dobiju vodu! Pij!
- Na. Zar niste tražili vodu? - Životinjo! Krv hoćeš da pijemo!
Snažan čovek! Odakle li mu ta volja!
Studentska bolest.
- Kako ću da izdržim? - Misli na nešto drugo! - A, kako?
Ima već dva meseca, da ni oko ne mogu da zatvorim.
Kada ti bude najteže, samo će da ti se javi.
- Spavate? - Uopšte, ne.
- Pa kažite neku reč. - Zar ti je malo ono što ti govore potporučnik i major?
Ovdedite ga kod majora!
- Ej, vi, jajare, ne zadržavajte se! - Majku ti tvoju...
Šta ti je? Šta je bilo kod majora?
Traži te major.
Tako ćemo svi da završimo!
- Jesi li video, Nika? - Opet ga odvedoše kod majora.
Many have signed.
Ko je taj što odaje tajne? Ako ostane među nama, čovek neće znati od koga da se čuva.
- I Niko je gotov. - Niko? Ne bih baš rekao!
E, moj Hristos!
- Konče, ko je ovaj čovek? - To je Miner!
- Ne liči na vojnika. - Politički internirac. Provešće život u zatvoru, celih 30 god.
Radio je u nekom kamenolomu, blizu grada.
- Taj starac? - Da. U kamenolomu dole je palio fitilj, pa bež'o i vik'o: "Evo je mina!"
Daj mi dleto.
- Živ da si mi momče, šta je ovo što gradimo? - Crkva.
- Crkva?! - Major hoće Gospoda da nam donese.
- Šta je to što gradimo? - Crkva. - Za koga? - Za nas.
Major želi da nam vrati veru?
Do danas ne znah šta gradimo. Kad mi reče, žile bi se odsekoše.
- Čudim se čudu... Do sada još nisam gradio dom Božiji. - Dom Božiji? Ovde?
Ne razume ta crkva!
Ne razume strah, ne crkva!
Nastavi!
Stoj!
DOnesite mačka na brod. I vreću!
U samicu!
Šta stojite?! Na posao!
- Kako da izdržim ako me zove u kancelariju opet? - O tome razmisli kada te pozove.
Svake noći se pojavljivao Maki sa bičem na straži i jedno te isto pitao:
Kako si. Kako se zoveš? Odakle si? Mlati i pita, mlati i pita...
Ako si na straži, i ako dođe, izdržaćeš.
Izdržaćeš... Izdržaćeš pred majorom, pred Makiem...
... i sve to zbog jednog upišanog potpisa?!
Ko ti je branio da potpišeš? Zar ne beše kod majora.
- Zašto pitaš, kad znaš?! - Vratio si se uspravan, ko nikada do sada!
Ti me to optužuješ?
Najbolje je bilo da potpišem. Nisam komunista. Život mi je mio.
U našem selu, pop i učitelj nikako ne uspevaju da se nametnu.
Obrijanog i bez mantije vrate popa. A učitelja kamenjem gađaju.
I šta da potpišem? 'Ajde potpiši, da si konj, a nisi konj.
Dosta, to mu ne vredi.
Ostavite me! Mogu sam da se brinem za sebe!
Stoj!
Za brdom ima izvor. Donesite batarge!
Brže.
Idem po vodu sa Makiem.
- A gde su drugi? - Na izvoru. Jedan reče da zna gde je.
Ako, naći ćemo ih tamo.
Zamnom!
- A, vi ih znači, napuniste. - I napili smo se, gospodine potporučniče!
Ostavite mu batarge!
Skidajte cokule!
I trk, do brega i nazad.
Brže!
A vas trojica...
... da bi im bilo meko kada se vrate, sipajte malo kamenja.
'Ajde.
Sada, zasucite nogavice, i kleknite na kolena na ono prostirče.
- Milost! Potpisaću! - Potpisaćeš?
Potpisaćeš!
Ispružite ruke! A vi, stavite im po jedan kamen. Poveći.
Sada ćemo se vratiti.
I tvoj kamen nosim, komšija.
Ne zaustavljaj se.
Izvucite daske!
'Aj'mo!
I onaj što je vikao!
Ovaj je hteo da pobegne.
A ovaj drugi?
Držali su se zajedno.
- Ne izgledaš loše. - Mnogo mi se jede, g-dine majore. - A, znači hrana je dobra?
Pa, ja jedem sve što raste na ovom ostrvu: Lišće, korenje...
... a ponekad i nekog guštera, i zmiju ako hađem
- A haringa, a čorba? - Ponekad ih zakopam u u pesak, g. majore.
Mnogu su zasoljeni, i posle sam žedan.
A ti, sigurno nisi hteo da pobegneš. Sigurno si pošao po vodu, je li?
Da, gospodine majore.
Uzeo sam poslednji kamen, i pitao sam se, ima li neka kap vode...
... i povukao sam ga... i on me izabcio u more.
Nije hteo da pobegne. Samo je hteo vode.
A sada, hoćeš li vodu? Sve su ti se koske osušile.
Vidiš li te krčage?
Sagni se.
Morska...
Ako je jedna sa morskom, druga nije.
Jedna je sa slatkom vodom. Nađi je.
Ima da potpišeš sve, hteo ili ne hteo!
Student je bio jedan, a drugi?
Dosta! U samicu da se priseti! Možda će se tamo setiti nekog imena.
Potpiši! Potpiši! Potpiši...
Pljuni me.
Nikada nećeš da mi oprostiš, znam! Ne mogoh, kolega, želim da živim.
A ti još veruješ u sve to.
Ti si izabrao svoje. A znaš da nismo oni za koje tvrde.
U cevi je cigara. Uzmi je, preklinjem te.
Oslobodi ih!
Ljudi, jeste li videli negde Hristosa?
Hristose, ja sam.
Ja imam posao. Za Makia moram da izbrojim 1.500 muva.
Da bi pisao ženi, i deci.
Muve hvatam. Zapovedio mi ovaj tvog, što hvata muve.
Muve hvatam! Za pismo, za ženu, decu...
Danas otadžbina praznuje svoj najveći dan.
Dan nezavisnosti, dan slobode.
Danas nema da se radi. Slavićemo! Pevaćemo!
Da se podsetima dana revolucije!
Pesma!
Pevajte !!
Lieutenant!
Taj!
Pesma!
Da, pevamo g-dine majore. Da pevamo. Samo, čiju pemu?
Vašu... ili našu?
'Bem vam majku! Muve da vam hvatamo, jel' tako?
Goveda!
A ti? Sa Kajmakčelana si, a?
Gnezdo komunističko! Na, evo ti...!
Nećeš da potpišeš, a? 'Ajde, potpiši... potpiši, potpiši, potpiši...
Potpiši! Potpiši! Vode hoćeš? Na!
Pesma! Pesmu hoću! Naređeno je da se peva! 'Ajde!
- Naređeno je da se peva! - Kamenje, kamenje! Brzo!
Čekaj! Čekaj!
Hej, stanite! Stanite! Stanite!
Stanite! Čekajte! Čekajte!
Ne! Stanite! Ne! Stanite! Stanite da uzmemo bar jedan mitraljez! Čekajte!
Stojte! Stojte! Stojte, goveda!
Stojte! Stojte, čekajte! Stojte, goveda!
Pronađoh ga skrivenog u crkvi. Polomio je sve ikone.
Ovaj ovde, što ga gledate pred sobom, je hulio vašu crkvu!
Crkvu smo gradili da povratite izgubljenu veru.
- Veru u Gospoda i Božiju Majku. - Muve su hteli da im hvatam.
Ne potpisujte.
Kao da ste komunisti... usta ne otvarajte!
Vežite ga!
Jedan po jedan, da ispljujete grešnika.
Pljuj!
----- K R A J ----- (Prevod: POPesku)